НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО
От дълбините безмълвни
Колонените се пробуждат от съня си вековен.
Кръв поаленяла
храбреците да се надигнат призовава.
Ако наследената любов нарича се съдба,
тогава още една стъпка предприеми с искрящи от радост очи.
Мрака заблуди, в миг го избегни...
Острието отбегни, открий пролука и удар нанеси.
Изпитаната увереност пътя към бъдещето разкрива.
Като кървава стихия, нагорещена като камък окървавен,
съдбата е вписана в кръвта ти.
Надигат се у теб сега нестихващите връзки на честта.
Здраво ги грабни!
Глава 23 "ВЯТЪРНИЯТ ВОИН"
Вятърът се всмуква в Уам.
Моето върховно майсторство: Атмосферен разрив!
Това вятърът ли е?
Тъй като си до огъня, смътно знам къде си.
Но след като вече не можеш да ползваш хамон,
ще те приближавам сантиметър по сантиметър,
докато те разрежа на две.
Атмосферният разрив е последното оръжие на Уам.
Тръбите, с помощта на които се забулва,
всмукват огромно количество въздух и го сгъстява.
Въздухът после бива изстрелян през тънка като хартия цепка.
Това е вятърен бръснач.
Но даже Уам не може да издържи на триенето и нагряването.
Тялото му не може да го понесе и затова се разпада.
Само че трагичното ти състояние е красиво.
Победата е твоя! Изцери раните си с живота му!
Близо е! Трябва да прибегна до някой номер!
Ще я нарека: "Операция: Маслен хамон"!
Белите му дробове са като резервоари с кислород под високо налягане.
Ако хвърля шишето към тръбите, той ще всмуче пламъците
и ще гръмне!
Но това е и последният ми коз. Оплескам ли нещата, тежко ми!
Ето къде си! - Мамка му! На ти, Уам!
Запалителна бомба? Жалко.
Мога да усетя всичко на метър от огъня.
Торбата с номерата ти е празна. А викът ти те издаде къде си.
Приготви се за Атмосферния разрив!
Сизър!
Разчитам на теб!
Още огън ли? Усещам всичко далеч от пламъците.
А сега ще те разрежа на две, за да открадна победата.
Джо-Джо! - Най-сетне победи.
Уам,
ти загуби в момента, в който хвърлих превръзката на Сизър.
Не разбра ли, че исках да счупиш шишето?
Умението ти те победи.
Всмуканото масло вече е станало на пара!
А превръзката, която наряза?
Огънят... още гори. И аз го всмуквам!
Уам, ти беше доблестен воин.
Обаче през цялото време до мен беше силен приятел на име Сизър.
Загуби! - Господарят Уам!
Джо-Джо, той може да се възстанови дори след такава експлозия.
Довърши го с възможно най-силния хамон!
Най-сетне се свърши, Джо-Джо...
Да. - Отмъсти си за Сизър.
Така е. - Тогава ме довърши.
Дадено!
Какво правиш?
Този дим не се вдига от взрива, а от изгарянията от хамон.
Онзи хамон се е разпространил от крайниците ти из цялото ти тяло.
Знам колко болезнено е това за твоя вид.
Не мога да те спася, но пък мога да облекча мъката ти.
Да посрамиш смъртта ми ли се опитваш?
Престани! Не ми е нужна твоята милостиня!
Милостиня? Милостиня ли каза?
Тогава защо остави сапунения мехур
с превръзката на Сизър и обецата?
От жал ли е било? - Оставих го,
понеже той беше горд воин.
Исках да го почета като такъв. - "Джо-Джо, да не би..."
Джо-Джо, да не би... - Да, Уам.
Битката е едно, а скръбта ми по Сизър - съвсем друго.
Поради някаква причина исках да ти покажа уважение.
И с кръвта ми го изразих.
Разгроми ме, Джо-Джо. Изглежда си по-умел воин от мен.
Вижте му сметката!
Стойте! Що за изменничество е това?
Какво?
Мерзавци!
Уам! Защо го направи?
До последно оставам верен на лорд Карс,
но няма да дам на вампирите да се месят.
И на Сизър го казах. Не понеже съм сантиментален.
За мен единствено силните са истински.
Победата е справедлива и достойна за възхита.
Просто следвах моят кодекс на честта.
Безсмъртието за мен
беше тривиално нещо.
Единственото, което имаше значение, бе да живея според кодекса си.
А сега изпий антидота.
Изпий го преди да изчезна.
Ще го разбереш ли? - Не са ми нужни очи, рог или думи.
Ще го разбера по жеста.
Не съжалявам за нищо. Радвам се,
че бях свидетел на развитието ти.
Навярно бродех през тези хиляди години само за да срещна теб.
Сбогом... Джо-Джо...
Уам се сля с вятъра. Без да го осъзнава,
Джо-Джо отдаде чест на противника си.
Макар че и сълза не проля, те споделиха тиха песен.
Споделиха странно приятелство.
Уам, убий го! - Но, лорд Карс,
той е само едно момче.
Момче? Да. И затова трябва да умре.
Такива майстори по хамон се превръщат в опасни врагове.
Хората се развиват светкавично.
Можеш ли да го направиш, Уам?
Е, щом не можеш, нека ти покажа как се прави.
Гледай внимателно, Уам!
Уам... Той беше твърде непорочен воин.
Това бе неговата слабост! - Абе, Уам загуби.
Ама че разочарование. - Глупакът само се перчеше.
Повдига ми се от долните ви приятели.
Лорд Карс... - Ни изпива.
Само аз останах.
Обаче...
Единствено аз имам място на върха!
Погледнете лорд Карс! Лорд Карс е...
Готов за битка!
Но, господарю, няма защо да се биете!
Майната им на правилата! Най-добре да ни оставите...
Да ги разкъсаме на парченца!
Знаех си, че ще ни погнете!
Казах ви! - Червеният камък!
Ще се бия срещу Карс.
Но ако не ви се нравят тези условия, ще счупя Камъка!
Държа на думата си. Един на един. Обещанието ми е още в сила.
Затова ти показах рога си.
Що се отнася до подчинените ми, те вече са мъртви.
Господарю Карс?
Искам единствено Червения камък.
Обаче Уам и Ейсидиси ме придружаваха над 10 000 години.
Трябва да почета смъртта и гордостта им.
Ще се бия честно и почтено с вас, хамонови воини,
и ще довърша това собственоръчно.
И, Лиса Лиса, повече няма да те смятам за жена,
след като видях как се биеш. Ще се бия срещу теб с все сили.
Последвай ме! Там ще се състои дуелът ни.
При храма на Пиц Бернина.
Шампионите идвали тук,
за да пият кръвта на загубилите смесена с алкохол.
И благодарели на боговете за радостта от живота.
Не е арена, но ще свърши работа за двубоя ни.
Учителю Лиса Лиса, може да сте силна, но все пак сте жена.
Изглежда по-слаб от Уам, нека аз се бия!
Няма нужда.
Животът ми не е бил песен, че да се застъпва тийнейджър за мен!
Ей това са 50-те години!
Ще се бия с моето Ярко острие.
Ще обидя Уам, ако не ти предложа оръжие.
Избери си което поискаш.
Шалът ми е предостатъчен. - Хубаво. Тогава да започваме.
Няма агресия в стойката на Карс.
Как може да се бие без такава?
Какво има? Няма ли да ме нападаш? Тогава аз ще бъда пръв!
Карс изчезна със светлината! Къде е?
Усещам присъствието на Карс...
Но както отгоре, така и отдолу!
Ярко костно острие! - Излезе от пукнатината в колоната!
Змийски шал!
Този шал от бръмбари сатипорожа
е идеален проводник на хамон.
Той е както и оръжие, така и детектор за живи същества.
Лесно мога да усетя дори атаки в гръб!
Тя успя! Това е моята учителка! Браво!
Не може да се мери с Уам, но големият мъжага голям глас извади!
Ама сте много по-добра от мен, учителю!
Лорд Карс!
Карс е зад нея. Тогава кой е другият?
Какво става, по дяволите?
Карс не се е биел, а негов двойник!
Битка един на един? Ама че глупост!
Искам единствено Червения камък
и да стана върховната форма на живот.
Не съм нито воин като Уам, нито пък романтик.
Независимо от метода,
само победата е от значение!
Затова не е бил враждебен.
Изобщо не е възнамерявал да се бие.
Свършена си!
Джо-Джо...
Червеният камък е мой!
А вие се погрижете за досадния Джо-Джо!
Карс! Ще си платиш!
Карс! Разкарайте се от пътя ми, бе!
Или ще ви разбия черепите!
Удължаващ удар!
Едва усетих твоя хамон.
Изтощен е, момчета! - Отпорен овърдрайв!
Изглеждаш ми изтощен.
Дишането ти е хрипаво, а твоят хамон - слаб.
И ти си единственият останал майстор по хамон, който Лиса Лиса е обучавала.
Ще изтраеш ли? Ще изтраеш ли, Джо-Джо?
Ще изтраеш ли?
Кучи син! - Одерете го жив!
Проклятие!
Тази светлина!
И тази физиономия! - Отпушете уши, вампири!
Изправени сте срещу фон Строхайм и германския елит!
А ние сме специалните сили на фондация "Спийдуагън"!
Джо-Джо!
Чичо Спийдуагън! И Смоуки от Ню Йорк!
Десният ми крак е малко схванат,
но тялото ми е поправено!
А сега вкусете от нашето анти-вампирско оръжие!
Ултравиолетови лъчи!
Фондация "Спийдуагън" ги направи преносими,
но му е в кръвта да се перчи.
Лукави създания.
Къде е Джо-Джо? Няма го!
Пъргав, както винаги.
Изпускаш го за миг от поглед и за нула време ще измисли нещо.
Не трябваше да прекрачваш тази граница.
Обеща честен двубой, но измами Лиса Лиса!
Така предаде паметта на падналия ти другар Уам!
Може да ми спестиш възмущенията си, отрепко.
Целта оправдава средствата.
Интересува ме само Червеният камък.
Трябва пестиш усилия, да свеждаш опасността до минимум,
да избягваш рисковете и внимателно да местиш пешките си.
Така се води истинска битка.
Ще те въртя в ръцете си до сетния ти дъх.
Нека ти кажа нещо, Карс!
Никога не съм мразел някого повече от теб!
Мразиш ли ме? Тогава ми го покажи.
Един на един. Ще ти дам честния дуел, за който толкова ламтиш.
Лиса Лиса е почти мъртва, но все още диша.
Нарочно я оставих жива.
Знаеш ли защо?
Защото тя е друга пешка. Пешка, с която да те матирам.
Мръсник!
Прокарах въже през краката й, Джо-Джо.
Питаш се защо?
Ето защо! - Лиса Лиса!
Ето на! Ако падне, става непотребна пешка!
Ако не хванеш въжето, тя ще умре, Джо-Джо!
Джо-Джо! Лиса Лиса! - Лиса Лиса?
Имаш предвид бебето на кораба,
за което баба Ерина ни разказа?
Значи тази жена е негова...
Не можеш да мръднеш от там. Такава е истинската битка, Джо-Джо.
Ще те приближа и ще те нарежа на парченца,
докато си беззащитен!
Проклет да си, Карс! Дано да гниеш в ада!
Джо-Джо няма представа,
че онази жена е неговата майка!
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3
Повторна редакция и оформление на текста: KoP3Le7o
Още ли вампири има? - Искам да те убия без усилия.
Този огън е залог! - Поне него...
Недей, фон Строхайм! - Не!
Глава 24 "Родството на Джо-Джо"